ОТ СЪДБАТА НЕ МОЖЕШ ДА ИЗБЯГАШ = Епизод 19 =
Всъщност… - Какво?
Не че нарочно съм ровила, но когато търсих диска…
Ето.
Брачен договор?
Хе Рим,
какво правиш тук?
Дойдох да те попитам нещо.
Ако е пак за Йо Джун, нямам какво да ти кажа.
Така ли? Тогава да разкажа ли на възрастните цялата истина?
Как ги водите за носа?
Как можа да ти хрумне подобно нещо?
Договор…
Как… разбра?
Сега това не е важно.
Това нищо не значи и не е твоя работа.
Така ли мислиш? Всичко, което касае Йо Джун, е важно за мен.
Е, какво пък, това, че се срещате по договор, мен ме радва.
Побързай да се прибереш.
Приготвих ти подарък.
Как Хе Рим е разбрала за договора?
Това не е толкова важно сега.
Какво ще правим?
Баба, дядо, татко, майка… всички ще са ужасени.
Най-важното е… - Кое е най-важното?
Помниш ли последната точка на договора ни?
Последната точка? - Ако възрастните разберат
за договора, виновната страна поема цялата отговорност.
И за наказание се жени, без значение как.
И коя страна е виновна?
Не съм аз! - И аз не съм.
А как тогава Хе Рим е разбрала?
Не каза ли ти, че това не е важно?
Санг Ън, вярваш ли ми?
Малко.
Не, малко повече.
Това е достатъчно. Довери ми се.
Аз ще се погрижа за всичко.
Е, какво, тръгваме ли?
Всичко е заради теб! Това е инцидент!
Как… как ще е заради мен?
Аз ли съм казала на децата да лъжат възрастните?
Ти ги караше да бъдат заедно, без те да го искат.
Преди Санг Ън никога не е лъгала родителите си.
Приятелите трябва да се избират мъдро.
Виж, какво стана с нея! - Какви ги говориш?
За Йо Джун също не е типично да лъже родителите си.
Внукът ми никога преди не е постъпвал така.
Обвиняваш нашата Санг Ън?
Така ли? - Нима това съм казала?
Ти пак не си разбрал?
Даже след толкова години
не се промени, все същият си!
Бабо, а нима твоят ужасен характер е изчезнал някъде?
Хората, които се променят, рано умират.
Не трябва да се променяш и живей дълго.
Старче, характерът ти няма да се промени до смъртта.
На тази възраст ти е време да пораснеш…
Какво, характерът ми няма да се промени до смъртта?
Тази баба! Виж какво, Ок Ран! - Истина е.
Тук сме.
Обяснете ни.
Извинете ни. - Извинете ни.
Стига извинения! Обяснете ни какво става!
Наистина ли сте направили това?
Ваша работа ли е?
Санг Ън, така ли е?
Кой измисли тази ненормална идея?
Бабо… - Аз бях.
Аз я измислих. Извинете.
Чу ли? Внукът ти каза, че идеята е негова.
Ти потвърждаваш ли?
Първо започна като игра на лист хартия, но сега вече не е.
Тогава какво е?
И как се нарича това? - Ние се обичаме.
Йо Джун…
В началото не беше така, но сега аз искрено обичам Санг Ън.
И очакваш, че сега ще ти повярваме?
Ти ни вярваше досега.
Повярвай ни още веднъж. - Аз ти се доверих.
А ти ми нанесе удар в гърба?
Ние ще се сгодим.
Йо Джун… - Какво?!
Ще се сгодят? - Защо така изведнъж?
Не трябва да го правите насила. - Ще се сгодим. Повярвайте ни.
Вие какво, ще стигнете толкова далеч и ще се сгодите, за да ни излъжете?
Даже и не мечтайте. Годеж? Как не!
Деца, вие мислите, че сме пълни глупаци?
Една лъжа е повече от достатъчна.
Не се и опитвайте. Всичко ни е ясно. Вървете!
Сине, какво чакаш? Изведи ги от тук!
Съблечи ги и ги бий по краката!
Санг Ън, когато се приберем, си под домашен арест.
Ясно? - Май не разбрахте най-важното.
Защо сме толкова ядосани? - Разбрахме.
Затова решихме да се сгодим.
Санг Ън и аз ви излъгахме,
но сега сме искрени. - Йо Джун…
Не трябва да правим това.
Не ти ли казах? Довери ми се.
Преди 2 месеца вие искахте годеж.
Ще го направим сега.
А след време ще се оженим
и ще ви подарим правнуците, които чакате.
Йо Джун! - Наистина ли?
Пак ли ни разигравате?
Не. - Не е така.
Аз съм против годежа. - Защо?
Какво са чувствали като са го писали и са се срещали?
Как ще сгодиш тези деца? Простак безчувствен?!
Какво е това, защо си се разкрещяла?
Той е твой син, не бива да реагираш така.
Точно затова. Защо Йо Джун постъпва така?
Не познаваш собствения си син?
За какво говориш?
Ти каза, че той е написал договора, за да се среща с нея.
Сега той сам призна, че иска да се сгоди.
Значи, той или е мръсник или има чувства към нея, едно от двете!
Искаш синът ти да е мръсник?
Така ли?!
Наистина ли ще се сгодим?
А ако поискам да се оженим?
Ето, виждаш ли? - Йо Джун!
Бързо ще оправя нещата.
Имай ми доверие, повярвай ми и почакай малко,
изчакай още съвсем малко.
Нужен ни е годеж.
А какво? Не искаш ли?
Да, не искам.
Как може да решаваш всичко сам?
Що за годеж ще е това?
Искаш ли да се сгодиш за мен? Ще полудея!
Не мисля, че това е правилно, но ще се надявам.
Помниш ли? Бях ти казал.
Сватбата е за хора, които се обичат.
А жената, която чакаш?
Ще престанеш да я чакаш?
Възможно е. - Възможно е?
Аз й обещах да я чакам,
но тя никога не ми е обещавала, че ще се върне.
Но как така?
С времето…
я изтривам от паметта си, парченце по парченце.
Това притеснява ли те?
Възможно е.
Ще я забравя в най-скоро време,
вярваш ли ми?
Глобата ми.
Струва ми се, че наруших точка 1.
Точка 1?
"Да не се влюбваме един в друг"?
Защо само 50,000 вона?
Защото не съм напълно влюбена в теб.
Постарай се да я забравиш по-бързо.
И тогава, кой знае? Може, напълно да се влюбя.
Какво? Не искаш само половината?
Това е моята глоба.
За мен не е наполовина.
Санг Ън,
хайде да започнем всичко от начало.
Значи, от този момент започва истината?
Дядо.
Извинявай. Не бях права.
Татко, моля те, не полудявай.
А какво трябва да направя? Така ли съм те възпитавал?!
Ще се сгодиш, или дядо ти… - Какво?
Това не променя факта, че излъга възрастните!
И се имаш за юрист.
Какво толкова те учиха?
Годеж? Ще се сгодиш?
Какво си напълни устата с вода, като риба.
Няма да ти позволя да стигнеш до годеж.
Татко! - Няма какво да говорим повече.
Това се случи, защото вие вдигнахте толкова шум.
Но това е заради децата… - Послушай.
Ти се ожени, понеже беше полудял по дъщеря ми.
Позволи й да се омъжи за този, който безумно се влюби в нея.
Не съм ли прав?
Ти няма защо да бързаш.
Не бързай да се омъжиш, само защото възрастните те карат.
Аз съм съгласна да се доверя на Йо Джун.
Не съм луда по него, както татко по мама,
но той не ми е неприятен.
Така ли? Защо вкусът ти за мъжете е като на майка ти?
Защо от всички избра този Йо Джун?
Какъв ужасен избор!
Интересно какво мисли Йо Джун.
Мамо, ти не харесваш ли Санг Ън? - Не че не я харесвам,
но мисля, че не си подхождат.
Казват, че се харесват, защо ги спирате?
Сватба, против волята на родителите, е мъчение.
Винаги има причина, за да са против…
Ей, не ме обърквай! С теб… Ама че семейство!
Кой идва толкова късно?
Ще отида да проверя.
Е, кой е? Кой е там?
Сега, когато оплетохте сина ми, ще правите, каквото ви хрумне?
Слушайте, ако си мислите, че имате поне капка достойнство, грешите.
Сега това момче е без пукната пара.
Що за глупости говорите?
Какво значи "оплели"? - Юн Хи, излез.
Юн Хи, да вървим. - И кажете на тези хора да излязат.
Ние дори не сме ви канили.
Какво?!
Напуснете домът ми!
Излизайте!
Почакайте навън.
Седнете.
И да си тръгнете, на нас ни е все едно.
Хе Сонг…
Напразно разчитате,
че той ще направи нещо за вас.
Аз също смятам да го оставя.
И какво?
Такъв, като сина ви, срещаме за първи път.
Но тази вечер виждаме още един такъв тип.
Вие сте груб и необоснован. Ясно на кого прилича синът ви.
Възпитал съм детето си както трябва.
Проблемът не е в него, а във вас.
Тласкате дъщеря си към него, за да влезете в семейството ни.
Мислите, че бих търпял и приел това?
Невероятно!
Вашето семейство? Шегувате ли се?
Играта, която сте започнали, лишавайки го от опека,
опитвайки се да го изплашите…
Мислите, че ще му позволя да доведе детето? Грешите.
Той се отказа от настойничеството?
Той никога няма да се свърже с "чуждо" семейство.
Постъпвайки така, сте мислили, че ще дам част от парите на детето?
Не и в този живот. - Слушайте!
Кой е дошъл тук и говори глупости? - Как смеете?
Не знам как смятате да стигнете до семейството ни,
но докато съм жив… Не, даже след смъртта ми,
това никога няма да стане!
Какво значи "как смеем"?
Семейството ви не е така важно, че да искаме да се сродим.
С такова "невероятно" семейство, което отхвърля потомството си?
Даже на колене да ме молите, никога няма да ви дам Юн Хи.
Изобщо не ни интересува жив ли сте или мъртъв!
Разбира се. Кой ще даде детето си в семейство, като това?
Казвате, че нямате претенции
към "Сонг Хе Груп" или към Хе Сонг?
Нима не е очевидно?
Направете ни услуга, кажете на сина си
да не се появява около дома ми.
Господин президент,
доволна съм, че няма да имаме повече поводи да се срещаме.
Сине, покажи му вратата! - Да, мамо.
Нямаме повече причини да се виждаме.
Ще повярвам на думите ви.
Ако ви видя още веднъж, то подгответе се,
предупреждавам ви, не отговарям за себе си.
Магазин ли, дом ли или какво, няма да ви оставя на мира!
Що за идиот?!
Той не харесва жени. Защо тича след нея?
Татко, постарай се да разбереш чувствата му?
Млъкни!
Ще му откъсна ръцете и краката. Какво може той?
Ще се върне, няма къде да иде. - Изобщо не го познаваш.
Какво говориш? Ако не се върне, какво ще прави?
Какво ти става?
Какво, ако изведнъж… Мислиш, че може да умра?
Ти също бъди внимателен. Животът е бизнес. Не любов.
И освен това…
Няма значение. После ще поговорим.
Невероятно!
Едва дишам.
Как може да има такъв човек?
Казах ви, че това семейство е откачено.
Стига! Не ни е за първи път, още ли не си свикнала?
Те са такъв тип хора.
Извинете. Заради мен се налага да търпите това.
Може да е за добро. На тях не им е нужна Юн Хи,
така че да приключим с това.
Изглежда, него и Чин Чу не го интересува.
Наистина ли се е отказал от попечителство?
Оставя детето на теб?
Да. Каза, че повече няма да ме безпокои по този въпрос.
Защото е напуснал семейството си.
Скъпи, как мислиш, какво им става?
По-глупав е, отколкото изглежда.
Да зареже толкова пари? Защо се е отказал?
Дали не се е побъркал?
Според мен, те са порочни хора.
Първо изостави жена си,
а сега е изоставил и баща си.
Не всички хора са способни на това.
Само този, който е безпощаден и порочен.
Юн Хи, не унивай. Ако пак се опита да го направи,
хората няма да повярват. Разбра ли?
Послушай баща си.
Не се поддавай на влияние, заради чувство на вина.
Защо трябва да чувствам вина? Той си живее прекрасно.
Ще изляза за малко. - Разбира се.
Това беше чудесна възможност за Юн Хи да започне всичко от начало.
Не бъди толкова алчна. Невинаги става както искаме.
Гю Хан още…
Гю Хан?
Да, Гю Хан каза, че обича Юн Хи.
Той ще е добър баща за Чин Чу.
Отдавна познаваме Гю Хан…
Той е добро момче.
Съдбата може да е много несправедлива.
Толкова отдавна го познаваме,
ако се бяха срещнали по-рано и бяха свързали живота си,
би било прекрасно.
Да, и аз така мисля.
Госпожо Шин.
Къде си?
Добре ли си? - Прибра ли се вече?
Как мога да съм добре,
след като госпожа Шин я няма?
Всъщност,
Гю Хан… - Дойдох да те помоля за нещо.
Какво да ме помолиш? - Моля те, прибери мама.
Бих опитал, ако майка ти не беше толкова упорита.
Татко.
Татко?
Продължавай.
Татко, какво мислиш за майка ми?
Вече е била омъжена два пъти,
небрежна е, говори прекалено много,
и няма нищо.
Ами това…
Защо госпожа Шин да няма нищо?
Тя е дружелюбна, има симпатично лице и добро сърце.
Че какво още ти трябва?
Пари? Аз имам.
Деца? И аз си имам. - Благодаря.
Защо ми благодариш? Всичко това е истина!
Моля те, убеди майка ми. Сам трудно ще се справя.
Не, не ме моли.
Обичах една жена 10 години.
Сестрата на приятеля ми.
Мислих, че е неправилно и опитвах да я забравя.
Заради майка ми сега чувствам вина и съм разочарован.
Както каза Юн Хи, аз не бях себе си.
Мислих, че не съм прав. Даже се заклех да спра.
Но въпреки това… Но въпреки това не успя?
Въпреки старанията ми, не успях.
Това е истината.
Това наистина е тежко.
Ти знаеш? - Президент Шин…
Татко, така както ти обичаш майка ми,
така аз обичам тази жена.
Помогни ми.
Аз тръгвам. - Да, ще се видим пак.
Това си ти?
Защо гледаш така? - Защото имам проблеми.
И да попитам, няма да ми отговориш, нали?
Ако разкажа за тях, проблемите няма да се решат.
Какво е това? - Изпий го и ще се ободриш.
Ще стана по-енергична, ако го изпия?
Юн Хи,
имам молба към теб. Ще я изпълниш ли?
Ако е по силите ми.
Веднага ти казвам, не искай странни неща.
Да се омъжиш за мен, странна молба ли е?
Чонг Гю Хан.
Точно това е странна молба.
Тогава ще помоля за нещо друго.
За истинска молба…
Чонг Гю Хан. - Нямам думи.
Просто постой така 3 минути.
Ами ти…
Ако ти е трудно, можеш да се опреш на мен.
И ако ти е тежко, можеш да поплачеш.
Моля те, не си тръгвай и не плачи сама.
Защото това ми къса сърцето.
Не съм плакала.
Тогава поплачи сега, ако искаш.
Вече съм голяма. Сълзите не идват лесно, като в детството.
Тогава ми се довери.
Нямаме толкова много време.
За кого е този пръстен?
Ако е за Санг Ън, защо тогава е договорът.
Ало?
Йо Джун.
По какъв случай ми се обади?
Трябва да поговорим. - Слушам те.
Случайно, не стоиш ли ти зад скорошните ни проблеми?
Да не би заради договора?
Вярно е, аз го намерих. - Моля?
Ако е било толкова важно, трябваше да си по-внимателен.
Каква е причината? Защо е нужен договор?
Не е твоя работа. - Защо да не е моя?
Аз те харесвам.
Не искам да те загубя,
защото се срещате заради идиотския договор.
В началото може да е било така, но сега е различно.
И което е най-важното, която и да бях избрал,
нямаше да си ти.
Ти току-що каза,
че никога не би ме избрал.
Но… в края на краищата, аз ще бъда с теб.
Много искам да стане така.
Със Санг Ън ще се сгодим. Не по-късно от края на месеца.
Какво? Как така?
Ще се сгодим. Това значи, че си обещаваме да се оженим.
Невероятно! - Да.
Заради това минах през всичко и се срещах с нея.
Може сам да не съм разбирал,
че всичко е наистина сериозно.
Майко!
Вярно ли е, че Йо Джун ще прави годеж?
Разбираш ли… така погледнато.
Майко, моля, спри ги.
Тя не може да се сгоди за Йо Джун.
Не знам.
Изглежда, те наистина се искат…
Не, ти също видя договора.
Той се насилва заради договора.
Ти знаеш колко се страхува да не разстрои възрастните.
Само заради това прави така.
Йо Джун сам каза, че иска годеж.
Нали ще опиташ да го разубедиш?
Той ще те послуша.
Аз мога да съм много по-добра от нея.
Моята любов е по-силна.
Освен Йо Джун, никой не ми е нужен.
Първо се успокой.
Ще опитам да говоря с него.
Почерпете се.
Слушам те.
Добре.
Така ще е по-добре. Ще го видя за последен път.
Су Йон… - Да?
Кафе?
Две кафета, моля.
Досетих се, че ще ме чакаш тук.
Нали това е мястото, където се разделихме?
Последното място за мен беше сватбената зала в хотела ти.
Извинявай.
Макар и да не знаех, това не ме прави по-малко виновен.
Но въпреки всичко,
не съм си и помислял, че баща ми ще стигне толкова далече.
Извинявай.
А помниш ли първия път?
Когато ми поиска прошка за първи път?
Това ли?
Моля те да ми простиш за всичко.
Твърде много неща, за които трябва да ти искам прошка.
Никога не съм ти се извинявал както трябва.
Съжалявам.
Ако преди шест години,
бях взел друго решение…
Можеше сега всичко да е различно?
Не, просто нямаше как да стане по друг начин.
Баща ти дойде у дома.
Какво? Какво направи този път?
Този път не ми предложи пари или самолетен билет.
Какво каза? Той не би дошъл просто така.
Каза, че ще те остави без пари.
Каза, че никога няма да ме приеме, даже животът му да зависи от това.
Ето още едно нещо, за което трябва да искам прошка.
Много съжалявам. - Не се притеснявай.
Този път не ти си виновен.
За мен, попечителството над Чин Чу означава много.
Не ме интересуват парите ти,
нито "Сонг Хе Груп". И още повече баща ти.
Няма значение, че казваш това,
но още от първата ни среща и до този момент,
моите чувства бяха истински.
Не съм искал да ти причинявам болка.
Аз…
всъщност, не съм мислила за теб
като за лош човек.
Защото моите чувства също бяха истински.
Не…
Честно казано, надявах се
на нещо друго,
когато дойдох на сватбата ти.
Но в този ден, когато се оказах лице в лице с истината…
Това ми помогна да прекъсна връзката.
Била си готова да се разделим?
Просто нямах избор.
Сега искам и ти да направиш същото.
Баща ти вече го направи.
Защо иначе би идвал в дома ни да ни безпокои?
Сега можем да приключим окончателно с това.
Юн Хи,
знаеш ли защо се разведох?
Защо ми е да знам?
Понеже тя не беше ти.
Когато я наричах по име, когато я гледах или държах за ръка,
бях ядосан, че тя не е ти.
Даже, когато се хранехме заедно,
ние се карахме, защото тя не беше ти.
Всичко щеше да е различно, ако беше ти.
След три месеца се предадох.
Не искам да си спомням за миналото.
Не, аз говоря за бъдещето.
Човекът, с когото искам да прекарам живота си, това си ти.
Това задължително трябва да си ти.
За мен ти си най-важният човек.
Другата седмица? Не мога да чакам толкова.
Намерете време. Иначе ще го направим на друго място.
Докторе!
За какво?! - Просто се примири. Заслужил си го.
Какво съм направил? - Казах ти, че си го заслужил.
И освен това, сам се оправяй с реферата.
Не го прехвърляй на мен. Разбра ли?
Виж ти! Какво съм направил, че не иска да погледне реферата ми?
Не може да бъде! Нима е разбрал, че му ползвам лосиона?
Скъперник.
Вдругиден? - За днес и утре всичко им е заето.
А какво ще кажеш за следващата седмица, или по-следващата?
Искаш възрастните да те тормозят още две седмици?
Ами… - Аз ще кажа на възрастните.
А школата? Ще продължиш ли да работиш?
Предполагам, че не трябва, а?
Колко жалко. Как ли се чувства Се Уон?
Този петък? - Прекалено скоро е!
Трябва да побързат да го направят.
Разбира се, разбира се. Трябва да приключат с това.
Да приключат? Въпреки това, има формалности и благоприличие.
Смятаме да е обикновен обяд.
Няма нужда от изхвърляне. - Трябва да си размените пръстени.
Това е задължително. - Пръстени?
Вуйчо, а аз мога ли да дойда?
Разбира се, ти трябва да си там.
Почакайте.
Къде тръгна? - Ще кажа на Кьонг Те.
Те също трябва да се приготвят.
Сине. - Да, майко?
Каквото и да става, трябва да има оризови питки, а не торта.
Задължително го кажи на стареца, иначе пак ще измисли нещо. Ясно?
Разбрах, мамо. Ще се уверя, че всичко е разбрал.
Годеж, сватба… Защо не избра Хе Рим?
Мамо. - Тя наистина те харесва.
И освен това е умна и мила.
Хе Рим е по-добра от Санг Ън.
Аз не чувствам към Хе Рим това, което тя към мен.
Не е ли симпатична? Погледни я, като жена.
За мен тя е като по-малка сестра. Не ме вълнува дали е красива.
Йо Джун, помисли още веднъж.
Не изпълнявай насила волята на възрастните.
Това не е единственият ти шанс.
Не го правя насила, или защото това е единственият ми шанс.
Санг Ън е добро момиче.
Даже, ако съм категорично против, ти пак ще избереш Санг Ън?
Дойде ми до гуша от бабините заплахи,
остави ме да си почина.
Значи, предпочиташ Санг Ън пред мен?
Мамо!
Какво предлагаш? Мама се инати, иска оризови питки вместо торта.
Така ли? Тогава така и ще направим.
За нас е без значение. Нека да са питки.
Какво? Кой каза оризови питки?
Трябва да е шоколадова торта с крем…
Татко.
Какво ти е на окото? - Няма значение. Ще се прибирам.
Как няма значение?!
Татко, ти случайно да не… - Случайно какво?
Подхлъзнах се в тоалетната и се ударих във вратата.
Сигурно остарявам.
Не, не е така.
Дядо, някой да не те е бил?
Как ще ме е бил? Да бяхте видели как го ударих!
Ти!
Не казвай и дума за това вкъщи.
Ако кажеш на майка си, годежът, или каквото е там,
семействата ни никога повече няма да се видят.
Разбра ли? - Но слушай…
Мама също ще бъде на церемонията вдругиден.
Какво?
Яйце!
Да се прибираме вкъщи, госпожо Шин.
Гю Хан още не се е прибрал.
Как мислиш, дали не е с Юн Хи?
Смяташ, че като стоиш тук,
той няма да се вижда, с когото си иска?
Скъпи!
Ако продължаваш да искаш невъзможното от децата,
ще ги отблъснеш още повече. - Да ги отблъсна?
Разбира се.
Децата са като дървесните жаби.
Никога няма да те послушат.
Забраниш ли им нещо, ще отидат и ще го направят.
Освен това, не изглежда, че Гюн Хан утре ще се жени.
Защо се тревожиш?
А ако кажат, че се женят?
Тогава ще отидем в сватбената зала и ще легнем в знак на протест.
Аз ще легна до теб.
Хайде да се приберем и ще обсъдим всичко още веднъж.
Госпожо Шин! - Хайде да тръгваме.
Когато се върне, аз ще поговоря с него.
Даже ще съм по-строга от теб.
Наистина ли ще поговориш? - Ще поговоря.
Да вървим.
Всички те са луди. Какво, няма ли други жени?
Майка ти се върна вкъщи.
Тогава защо ти си тук? - Трябва да ти кажа нещо.
Йо Джун харесва ли някоя?
Ти и сама знаеш. Санг Ън. Чух, че ще правят годеж.
Знам. Но говоря за друга, освен нея.
Коя жена наистина обича?
Как ти…
Значи има? - Как разбра?
Няма значение как съм разбрала.
Кажи ми, коя е тя?
Не го безпокой. - Не го безпокоя, а му помагам.
Той ще се върне при мен.
Така че, защо да заобикаля?
Смяташ да напуснеш? - Да.
Но ще работя до края на месеца.
Заради него?
Не само. Не мога да остана повече тук.
Искам да направя кариера. - Мога ли да ти помогна с това?
Компанията ни се нуждае от американски юристи.
Благодаря, но не е за мен.
Се Уон, спри се.
Разбрах всичко. Върви.
Скоро ще правим годеж.
Мисля, че трябва да знаеш.
Санг Ън, това е прекалено.
Ти си прекалено честна.
Да те лъжа, това е прекалено.
Се Уон.
Аз…
познавам само един съученик.
Откакто съм в Корея, имам само един приятел.
Единствен, най-добър приятел.
Искам това да си ти.
Възможно ли е?
Не мисля, че ще мога да бъда добър приятел.
Когато ти замина за Австралия,
аз бях отчаян.
Сега ме боли сто пъти повече.
Бих искал да съм безчувствен.
Се Уон… - Няма да се предам.
Докато имаш съмнения, аз ще съм до теб.
Така че, помисли добре.
Чух, че ще правиш годеж?
Що за шоу този път?
Не е шоу, а годеж.
Не ме разсмивай.
Пак ме правите на глупачка?
Знаеш ли, ти си такава странна.
Защо не изясниш чувствата си направо с Йо Джун?
Защо досаждаш на мен?
Защото знам истинската причина за поведението му.
Има жена, която той обича.
Наясно съм.
Хе Рим, откъде знаеш това?
Ние с него общуваме и добре се познаваме.
Къде ти е гордостта?
Готова си да се сгодиш, знаейки за другата жена?
Всеки сам избира пътя си.
Проблемите си ще разрешим сами.
Аз не съм като тази жена.
Аз винаги ще съм до Йо Джун.
А ти ще можеш ли?
Сигурно, затова той избра именно теб.
Казваш годеж? Хайде да видим колко дълго ще продължи.
И още.
Защо не го питаш
за кого е пръстенът, който така грижливо пази?
Вероятно не за теб.
Какво не му е наред на лицето ми?
Не, просто… - Какво има този път?
Не се измъчвай, кажи какво има?
Не си забравила за срещата утре?
Не. - Защо се цупиш тогава?
Не се цупя. - Говориш странно.
Казват, че трябва да подготвим пръстени.
Няма нужда от пръстен.
Не искаш ли пръстен? - Не искам.
Забавно. Оказва се, че има жени, които не обичат пръстени?
Да, така е.
Значи, годежът ще се състои?
Защо питаш така?
Сигурно съм полудяла.
Аз съм напълно луда.
Наистина ли ще се сгодим?
Защо питаш едно и също?
Утре Хан Санг Ън и Ким Йо Джун ще се сгодят.
Нима Ким Йо Джун е молил Хан Санг Ън някога за това?
Нима Хан Санг Ън се е съгласила?
Слушай…
Годеж или сватба, аз трябва да дам съгласието си.
Не бива да правим това, само защото ти си казал.
Искаш да падна на колене?
Направих грешка.
Бях зает и не помислих.
Бил си зает?
Годенице моя,
моля те, сгоди се за мен.
В колко е последната операция?
Канг Джи Хо, 42 години, проста операция на разместване,
при счупване на бедрото.
Как го каза? В колко започва?
След около час.
Значи ще приключим до три. - Сигурно.
Но защо? - Няма нужда да знаеш.
За всеки случай приготви изкуствена става.
Сигурно е в операционната. - Приготви я задължително.
Добре.
Изпипва всичко до последния детайл.
Защо му е изкуствена става при разместване?
Татко, колата е готова. Да вървим.
Защо се притесняваш? Можехме да си извикаме такси.
Не мога да дойда. - Татко.
На лицето ти няма даже следа. - Да.
Мислиш, че не се гледам в огледалото?
Татко, това може да помогне.
Да, точно така.
Да.
Как е? Яко?
Ами… Да, яко. - Чудесно изглеждаш.
Майка ти в колата ли е? - Не. Юн Хи вече я взе.
Не се тревожи за нищо. - Да вървим.
Напред. - Ще отида да се преоблека.
Защо не подготви операционната?
Ами принудиха ме. Казаха, че е има VIP-персона.
Просто апендицит и след час трябваше да приключат.
После се разбра, че е перитонит.
Отстъпил си им? Търси ли свободна операционна?
Няма свободни. Тази беше последната.
Превъзходно!
Докторе, освободи се операционна.
Превод: GitaOgg Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2012